15. februar, 2017
– Oppdatert 13. desember, 2018
Meninger
Umulig omstilling uten tillitsvalgte
Den norske arbeidslivsmodellen defineres av omfattende samarbeid mellom arbeidstaker,- og arbeidsgiverorganisasjoner og offentlige myndigheter. Den er den viktigste årsaken til at vi i Norge har et høyt sysselsettingsnivå, gode velferdsordninger, gratis tilgang til utdannelse for alle, liten grad av sosial ulikhet og stor omstillingsevne.
Modellen er bygget på tillit mellom partene, og det er tradisjon for at de store avgjørelsene om Norge som berører veldig mange, blir tatt i fellesskap til det beste for alle.
Arbeidstakerorganisasjonenes tillitsvalgte er selve navet i den norske modellen. Det er de som på lokalt nivå viderefører de nasjonale prinsippene om ansvar og tillit. Et av de viktigste bidragene til de tillitsvalgte i omstillingsprosesser er å representere fagligheten til de ansatte. De tillitsvalgte sitter med kompetanse om kompetansen, og er med det en sentral ressurs i enhver omstillingsprosess. Konsekvensene av ikke å involvere tillitsvalgte på et tidlig tidspunkt vil gjøre prosessen mye tøffere for virksomheten, men det bidrar i tillegg til å undergrave en av pilarene som vårt arbeidsliv er bygget på, nemlig medbestemmelse. Å involvere de tillitsvalgte tidlig er avgjørende for at en virksomhet skal kunne håndtere tøffe prosesser som for eksempel nedbemanning. Prosesser vil ikke bli vellykket uten at de ansatte kommer med innspill og bidrar konstruktivt hele veien. Uten de tillitsvalgte vil hele dette systemet kollapse, og uten involvering av de tillitsvalgte vil man spille fallitt med den norske arbeidslivsmodellen.
Hvis virksomheter ikke går bra, eller markeder er i endring og utvikling, må arbeidsplassene utvikle seg. Trepartsmodellen skal sørge for at dette skjer i samarbeid og dialog mellom ledelsen og de ansatte. Nå ser vi at dette under press både i privat og offentlig sektor. Oftere og oftere møtes tillitsvalgte av såkalt «hard HR», hvor man i stedet for å møte ledelsen møter til dels frikoblede HR-avdelinger med begrenset mandat. HR-avdelingene er i praksis løsrevet fra bedriftenes faglige ledelse og sammenhengen mellom sentralt og lokalt trepartssamarbeid forringes. Hva risikerer vi når tilliten svekkes og veien til konflikt blir kort?
Det mest åpenbare er at det blir en ytterligere motstand mot endring og en gjensidig mistenkeliggjøring av den andre parts motiver. Er det noe et fremtidsrettet Norge i omstilling ikke trenger, så er det nettopp det.
I offentlig sektor ser vi en særlig grunn til bekymring. I høstens streik i sykehus var tillitt kjernen i konflikten. Arbeidsgiver hadde begynt å praktisere en tariffavtale på en annen måte enn tidligere uten medbestemmelse fra de ansatte. Dette bør bekymre hele befolkningen. Pasientsikkerhet og pasienttilbud er i spill når kollektive avtaler utfordres i denne sektoren.
Også ansatte i privat sektor blir oftere møtt av andre enn ledelsen når de er i forhandlings- og omstillingssituasjoner. Dette er etter vår mening en trend i feil retning. Når vi nasjonalt snakker om bevaring av den norske modellen, videreutvikling og et godt samarbeid mellom partene i arbeidslivet og myndighetene, kan det ikke samtidig være slik at modellen brytes ned på lokalt nivå. Det er på det lokale nivået modellen har sin praktiske betydning for folks liv.
I de omskiftelige tidene vi er inne i nå er vi enda mer avhengige av de tillitsvalgte og deres kompetanse. Vi har alltid møtt motgang i Norge med samarbeid, kollektive avgjørelser og enighet om en vei videre. I tider med stort omstillingsbehov er disse verdiene ekstra viktige, også på det lokalet nivået, for å sette trygge rammer rundt omstillingsprosesser. God dialog, medbestemmelse og kollektivt vern sikrer at ledelse og ansatte drar i samme retning for å sikre arbeidsplasser og virksomhetens videre drift.
La oss derfor fortsette å utvikle den norske arbeidslivsmodellen med de tillitsvalgte i spissen, og la oss ta med fundamentene videre: kollektive avtaler, medbestemmelse og samarbeid.